Ние правим знаци всеки път, когато има някакъв застой.
Превод:
KiMiTo Golden^Fool
Редакция:
KiMiTo
Докато продължаваме това безкрайно пътешествие.
Стайлинг/тайпсет:
KiMiTo
Всеки път се втурваме към него, но то ни избягва на далечно разстояние.
Поздрави за всички наши фенове!
Уебсайт:
balito
Но сега, няма от какво да се страхуваме.
Силните връзки, които обвързват нашите сърца
никога няма да се заличат.
След търсене, продължило цял живот, ние най-накрая пристигнахме
тук, където са линиите на периода.
Нека заменим цялата ни скръб и ярост със сила.
Съдба, която e в рамките на нашия досег.
IceFanSubs
представят
Значи мислите, че генерал-майор Армстронг има пръст в изчезването на генерал Рейвън?
Най-вероятно. Но съм сигурен, че не е оставила никакви следи за това.
Прав сте.
Както и да е. Работата ни е да поемем контрол над крепостта,
докато онази лисица бъде разследвана в Централата от стадото тигри.
И това, ако не е генерал-майорът.
Още не мога да повярвам, че те преместиха в Централата. Какви връзки използва?
Мисля, че това е показателно за способностите ми.
Каза прясното месо...
Какво те води тук?
Бях повикана от фюрера.
Може би за известно време няма да мога да се върна в Бригс.
"За известно време"?
Тогава ще имам възможност поне веднъж да те поканя на вечеря. - Ти ли ще черпиш?
Ако вечерям, докато ти фалираш, значи нямам нищо против да дойда.
Тогава мисля да се откажа...
Ясно, значи портмонето и топките ти имат размер на грах.
Какво ще кажеш вместо това да ти дам малко цветя?
Все пак в Централата има чудесни цветарки.
Ясно.
Може да влезеш. - Да!
Така, генерал-майор Армстронг...
Искам да чуя повече за изчезването на генерал-лейтенант Рейвън.
Какво направихте?
Няма да мога да скрия това.
Защо велик мъж като вас избра да сложи глупак като Рейвън на негова страна?
Значи ти го очисти? - Не се нуждаете от него.
Не е във ваш интерес да имате такъв приказлив подчинен.
Какво ти каза генерал-лейтенант Рейвън?
Нещо за безсмъртна армия, историята на страната и истинската ви самоличност.
Каза ми много неща, за които дори не съм го питала.
Значи избра да се отзовеш на повикването ми, след всичко, което ти каза?
Да, и идиот би заменил задника му по-добре.
Интересно, както и очаквах от теб.
Много добре. Може да заемеш мястото му.
В замяна на това, аз ще поставя един от хората си да управлява Бригс. Приемаш ли?
Нямам нищо против.
Те са силни воини, положих много усилия, за да ги обуча. Определено ще се справят.
Интересно. Дай всичко от себе си, човеко.
"Не рискуваш ли, не печелиш."
Значи генералът е рискувала и е отишла в бърлогата на врага.
Да. Това място сега принадлежи на тях.
Но те не знаят, че...
...Бригс е огромен монолит, който може да действа задружно,
дори и когато шефът му го няма.
От сега нататък, това е война между мечки и тигри.
Епизод 40
Хомункулус
Мястото свободно ли е?
Да.
Как върви работата? - Както виждаш,
използвам и времето за ядене, за да мога да свърша с всичко...
Ами ти?
Има толкова неща, които трябва да науча - много съм заета.
Но фюрерът си върши работата много бързо, така че не трябва да се тревожа за това.
Той не остава без работа, като някои хора. - Имам чувството, че тази тема поема посока,
която не харесвам.
Това ме подсеща...
Изглежда, че Скар е на север.
Където са и братята Елрик.
Разбирам.
Старите ми съученици - Луси и Иан, също са на север. Те ми казаха доста неща.
Ако си спомням добре, северът и изтокът ще проведат съвместни занимания през пролетта.
Да, на няколко пъти бяхме победени от майор Майлз и капитан Баканиър.
Майлз... Баканиър...
Йорк, Айда, Шугар също.
Хавок, Оскар, Майк, Уни, Нора, Чарли...
Отново Уни, следва Луси...
Отново следва Уни, следващият е Старлинг!
"Селим Брадли е хомункулус".
Предполагам, че няма начин това да не е вярно.
Въпросът е какво ще стане тук, в Централата?
Момче.
Ей, ти там.
Мамка му! - Не се тревожи.
Ето тук.
Какво, по дяволите? - Ела.
Не си ли поне малко изненадан?
Ако се изненадам, ще ми дадеш ли нещо?
Предполагам, че винаги си спокоен. Харесваш ми.
Как се казваш?
Роб №23.
Не те питам за номера. Искам истинското ти име.
Нямам име. Аз съм роб.
Роб?
Хора, лишени от правата и свободата си, и се разменят като средства за превоз?
Превоз? - За прехвърляне на имоти и права.
Не си много умен, нали? - Млъквай!
Не знам как се зародих от някой като теб.
Ти си този, който ми даде кръв, нали?
Те взеха доста кръв от мен, за да я използват за експерименти...
Бях роден, благодарение на твоята кръв.
Благодаря ти. Ами...
"Роб №23" звучи твърде плоско.
Ще ти дам друго име.
За какъв се мислиш ти? - Не искаш ли яко име? Да видим...
Тео... Теофрастус Бомбастус. - Твърде дълго...
Не е твърде дълго, стига да искаш да го запомниш. Но все пак си простичък.
Престани с това!
А какво ще кажеш за Ван? Ван Хоенхайм.
Ван Хоен, а?
Сигурно мога да го запомня.
Произнасяш го добре... Я чакай малко, знаеш ли да четеш и пишеш?
Не ми трябва да знам да работя.
Работа като роб, нали?
Не искаш ли свобода и права?
Да не би да искаш да умреш като роб, без дори да получиш основни човешки права?
Това е същото като да стоиш в тази запушена колба.
Ще споделя знанията си с теб, Ван Хоенхайм.
Ей... Какво си ти?!
Как да те наричам?
Малкият в колбата. Можеш да ме наричаш "Хомункулус".
Всичко се създало от едно общо нещо, и рано или късно всичко ще стане отново едно.
С други думи - едно е всичко. Всичко съществува благодарение на едно...
...и всичко съществува в едно.
Ако едно не съдържа всичко, значи нищо не съществува.
Минаваш изпита. Сега си добър алхимик, Хоенхайм.
Все още не съм достатъчно добър.
Способностите ми бледнеят пред вашите, учителю.
Знаеш, че съм ти наистина благодарен. - За какво?
Благодарение на това, че ми даде знания, сега мога да живея по-добър живот.
Късметлия съм, че имам такъв добър учител.
За вбъдеще мога да се оженя и да създам собствено семейство.
Семейство, а?
Хората са неприятни същества, нали? - Човешкият род няма да може да живее,
докато всички хора не създадат общност и я разширят.
Не говори така.
В твоите очи може да изглежда глупаво, но имането на приятели и семейство...
...може да ти донесе щастие.
За нас хората е така. - Наистина ли?
А какво за теб е щастието?
Да видим...
Не искам да бъда твърде алчен, но мисля, че освобождаването ми
от тази колба, ще ме направи щастлив.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu
Безсмъртие...
Чудя се, защо всички глупаци, които получават върховна власт и просперират,
започват да искат това. - Внимавай какви ги говориш!
Говориш с краля!
Ако продължаваш да се държиш така, ще счупя колбата!
Ще разрушиш източник на знание, за който не знаеш нищо.
Спрете да бърборите.
Можеш ли да ме направиш безсмъртен или не?
Нарастваща с годините жажда, а?
Колко тъжно, кралю на Ксеркс.
Добре, ще ти кажа как да постигнеш безсмъртие.
Какво правите? - Канал за напояване.
Кралят заповяда канала да се простира около цялата страна.
Напълно очаквано от краля на Ксеркс. - Мисли дори за нас - обикновените граждани.
Така е.
Убийте всички. Разбрахте ли? - Да!
Бързо! Няма време за губене!
Побързай и покрий тази земя с кръв!
Селата на север са били нападнати? - Чух, че всички са били убити.
Същото се случило и в село на запад. - Чудя се кой ли стои зад това...
Ужасно.
Да, ужасно.
Ваше Величество, преобразуващият кръг най-накрая е завършен.
Да, доста време ни отне.
Само това е нужно, нали?
Да, ще можеш да станеш безсмъртен.
Невероятно.
Кралят ще стане безсмъртен.
Май това наричат "повратната точка на века".
Значи това е безсмъртието...
Какво е това?!
Каза, че ако сме в центъра, няма да ни се случи нищо!
Какво?
Какво става?! Ей! Хомункулус!
Истинският център на кръга е на мястото, където стоиш сега.
Какво?!
Отворих вратата, използвайки твоята кръв в мен.
Ти и аз имаме една кръв, Хоенхайм!
И сега сме в центъра на света!
Ваше Величество!
Учителю!
Мъртъв е.
Има ли някой?!
Уилард!
Мехтилдо!
Лайнмайл!
Тони!
Мейо!
Моля ви... Някой да се обади.
Няма смисъл. Душите им са отнети.
Ваше Величество!
Вие сте добре...
Е...
Харесваш ли новото си тяло?
Това съм... аз...
Създадох тяло за себе си, използвайки информацията от кръвта ти.
Най-накрая мога да се движа сам.
Ти си... Хомункулус?
Какво става?! Какво направи?!
Ти ми даде кръвта си, а аз ти споделих познанията си и ти дадох име.
Дадох ти и вечно тяло.
Вечно?
Опитай се да се концентрираш.
Не чуваш ли гласовете? Гласовете на хората,
които живееха в тази страна и се жертваха за безсмъртието ти.
Е, половината са в мен.
Благодаря ти за помощта, Хоенхайм.
Хоенхайм-сан?
Наистина сте вие!
Не знаех, че сте бащата на Ед и Ал.
А аз не очаквах вие да сте учителка на синовете ми...
Чух, че сте направила много за тях. - Не, не особено.
Изуми-сан? - Изуми, добре ли си?!
Ще ти дам лекарството... - Нека я прегледам.
Поназнайвам малко медицина.
Не се тревожете, не е нещо ново.
Значи не е нещо, което може да се пренебрегне. - Сиг-сан, намерете такси.
Бързо! - Д-Добре!
Изуми-сан...
Видяла сте истината, нали?
Какво жертвахте?
Моля ви, не го крийте.
Те взеха някои от органите ми.
Опитах се да възродя мъртвото си дете.
Разбирам.
Разбирам...
Ако ме извините.
Изуми! Дръж се!
Изуми!
Успокой се, скъпи. Добре съм.
Намушкаха те в стомаха! - Но сега мога да дишам по-лесно.
Покажи ми раната.
Няма рана.
Не може да бъде!
Отнетите органи са доказателство за греха, затова не мога да ги върна.
Но пренаредих вътрешностите ти, за да улесня потока от кръв.
Изуми-сан, не можете да умрете просто така.
Хоенхайм...
Какво... всъщност си ти?
Аз съм човек на име Ван Хоенхайм...
Философски камък в човешка форма.
Обещанието, което никога не успяхме да направим
отново,
се опитва да сграбчи нашето бъдеще.
Защо не можем да се радваме
от все сърце,
когато получим нещо, което винаги сме преследвали?
Стичащите се сълзи не са от слабост или разкаяние.
Те са фрагменти, породени от агония.
От всички моменти и съдби,
осъзнах, че има едно сигурно нещо.
Дори ако нещата станат трудни и съм на своя предел,
отказвам да се предам.
Моля те, не ме пускай.
Мога да усетя топлината на дясната ти ръка,
където тя плътно се свързва с моята лява.
Философският камък, Божественият камък, Великият еликсир.
Както камъкът има много имена, така и формата му не винаги е еднаква.
Този на д-р Марко беше като течност.
На Кимбли е като кристал и беше ей толкова голям.
След като камъка съдържа много енергия, си представях нещо много по-голямо...
Не съм виждал по-големи от камъчета.
Ако е по-голям, това означава, че са били нужни много повече хора за създаването му.
По-добре да не виждам такъв.
Ако искаш да получиш нещо, трябва да платиш с нещо равностойно на него.
Това е принципът на алхимията.
И принцип за всичко останало.
Следващият епизод на Металния алхимик:
Епизод 41: Ад.
Епизод 41
Ад
Милостта му търси болката от момчето, като еквивалентна размяна.
IceFanSubs
Посетете ни на адрес:
www.icesubs.eu